Title: 
Author: P

Česká próza 1.poloviny 20.století

📫	pokračují realisté (A. Jirásek, Z. Winter, K. V. Rais, T. Nováková, A. Stašek), naturalisté (Mrštíkové, K. M. Čapek-Chod), vrchol impresionismu (F. Šrámek)
📫	obraz války (F. Šrámek, R. Weiner, J. John, J. Hašek, K. Konrád), legionářská literatura (R. Medek, J. Kopta, F. Langer, J. Kratochvíl)
📫	vliv expresionismu (Lev Blatný, L. Klíma, R. Weiner, J. Weis, J. Váchal aj.)
📫	demokratický proud (K. Čapek, K. Poláček, E. Bass)
📫	imaginativní próza (V. Vančura, K. Konrád, K. Schulz)
📫	katolicky orientovaná linie (J. Deml, J. Durych, J. Čep)
📫	společenská, sociální próza (I. Olbracht, M. Majerová, K. Nový, M. Pujmanová)
📫	ruralisté (J. Knap, F. Křelina, V. Prokůpek, V. Martínek, A. C. Nor, J. Vrba, J. Morávek)
📫	psychologická próza (J. Havlíček, E. Hostovský, R. Weiner, J. Glazarová, B. Benešová, A. M. Tilschová)
📫	historická próza (J. Durych)
 
V 20. letech převaha menších prozaických žánrů; próza lyrická, utopická a reportážní, v 30. letech dominantní postavení prózy, zvl. románu společenského, psychologického a historického, zesílení epičnosti, tradiční žánr balady (baladická próza)
 
1)Odraz 1.svět. války
 
Jaromír John
 (1882–1952)
prozaik, výtvarný kritik a estetik (vl. jménem Bohumil Markalous)
–	povídkový soubor Večery na slamníku – monology stylizované jako projevy prostých lidí zavlečených do války; autentické výpovědi a zpovědi; postavy sympatické, politováníhodné i darebácké; stesk po domově (idealizovaná představa); oslava dovednosti a umu obyčejných lidí, humorná i laskavá ironie
–	prózy Zbloudilý syn – sadista za války, pak počestný živnostník, nakonec nacista, Rajský ostrov – o budování Národního divadla, Moudrý Engelbert – obraz životního zklamání, obžaloba měšťáckého pokrytectví; povídky Dořini milenci – satirická a humoristická próza, autorův smysl pro lidské slabosti
 
Jaroslav Hašek
 (1883–1923) 
★ Praha, pobyt na Lipnici u Havlíčkova Brodu; bohémský život a tuláctví   odpor k společnosti, měšťáctví; předválečný anarchista, protiměšťácký humorista, za války voják rakouské armády, přešel do ruského zajetí, vstoupil do československých legií, po říjnové revoluci 1917 do Rudé armády (osvětový politický pracovník, novinář); 1920 návrat do Čech
Dílo
–	humoresky k zábavě a satirické povídky (např. soubory Trampoty pana Tenkráta, Můj obchod se psy aj.)
–	satirický román Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války (4 dílný, nedokončený) – geniální satira na rakouský militarismus, světový humoristický román o válce;
–	hlavní postava – Švejk = literární typ: člověk válečné doby, hájící své právo na život; jeho dvojjakost: prostomyslný dobrák nebo moudrý blázen (předstírá idiotství, válce se brání svým chytráctvím); rafinovaná loajálnost – uvádí k absurdnosti všechny rozkazy, zákony, zájmy státu, ale i destruktivní živel – vytváří zmatek, rozklad armády zevnitř; intenacionální typ dobově podmíněný (umí prohrát válku tomu, kdo ho do ní pošle); představitel lidového odporu proti násilí, válce, militarismu a ponižování člověka
×	Švejkovi nadřízení – oddaní služebníci rakouské armády – nadporučík Lukáš, poručík Dub, kadet Biegler, hejtman Sagner, polní kurát Katz aj., představitelé vládní moci (byrokraté rakouského státního aparátu) zobrazení groteskní nadsázkou (ztělesnění zla, hlouposti, omezenosti, povýšenosti nebo chorobné ctižádostivosti)

–	význam:obraz surovosti a nesmyslnosti války, výsměch, protest proti ní
–	forma:uvolněná, nedějová, volně přiřazované epizody, Švejkovy rozhovory a vyprávění, jeho osudy po odvodu, v průběhu cesty na frontu a do zajetí
	–	dokumentaristické postupy – citace vojenských rozkazů, předpisů, novinových článků a vyhlášek, přísloví, průpovídky, písně
–	jazyk:lidová čeština, vulgarismy (funkce charakterizační) germanismy;
	román přeložen do mnoha jazyků, dramatizován (E. F. Burian, B. Brecht), zfilmován (poprvé s Karlem Nollem v hlavní roli, pak Sašou Rašilovem a Rudolfem Hrušínským)
postava Švejka vznikla už před válkou – v seriálu grotesek antimilitaristického zaměření: Dobrý voják Švejk a jiné podivné historky (původně ”pitomec u kumpanie”, dobrák, horlivý loajální český voják v rakouské uniformě), pak během války – Dobrý voják Švejk v zajetí (proměna – buřič, protirakouský postoj)
 
Legionářská literatura – zobrazení války jako historické události; tematika zahraničního odboje, působení našich vojáků jako zajatců v Rusku na straně odpůrců říjnové revoluce; autoři byli většinou účastníky bojů
 
 Rudolf Medek
 (1890–1940)
účastník bitvy u Zborova
–	5 dílný románový cyklus Anabáze – kronikářské líčení válečných událostí v Rusku, zvl. bojů československých legií na straně protibolševických sil; obraz bitvy u Zborova v červenci 1917, zmatku a chaosu v Rusku, vyčerpávající cesty legií přes Sibiř do Vladivostoku a návratu domů; řečnický patos, dramatičnost, epická šíře, básnické vyjádření
–	tragédie Plukovník Švec, oslavná báseň Zborov

Josef Kopta
 (1894–1962) 
redaktor, spisovatel, účastník 1. světové války
–	románová trilogie Třetí rota, Třetí rota na magistrále, Třetí rota doma – epická šíře, postup malé vojenské jednotky od Zborova přes Sibiř do Vladivostoku; zorný úhel obyčejného pěšáka; lidové typy – obětavost, kamarádství, stesk po domově, hrdinství
–	básnické sbírky Cestou k osvobození, Nejvěrnější hlas
 
 František Langer
 (1888–1965)
vojenský lékař čsl. legií v Rusku, prozaik a dramatik
–	próza Železný vlk (listy z kroniky legií), pro děti Pes druhé roty; drama Jízdní hlídka – o skupině legionářů obklíčených ruskými partyzány bolševiky;
–	po válce autor veseloher: Velbloud uchem jehly, Obrácení Ferdyše Pištory aj., pro děti psal loutkové hry, detektivku Bratrstvo bílého klíče a protifašistickou knihu Děti a dýka
 
 Jaroslav Kratochvíl
 (1885–1945)
důstojník čsl. legií, odmítl boj proti Rudé armádě; za 2. světové války zahynul v Terezíně; kritik legionářské legendy
–	Cesta revoluce – vzpomínky a dokumenty z legionářského odboje
–	2dílný román Prameny – složitý obraz poměrů v carském Rusku, osud českého intelektuála ve válce; autor sympatizuje s ruskou revolucí

tematika války též v díle K. Čapka, V. Vančury, F. Šrámka, J. Durycha, R. Weinera, B. Benešové aj.

 2)Vliv expresionismu:
životní pocit rozkladu hodnot, odcizení člověka, úzkosti, absurdity světa

Lev Blatný (1894–1930)
–	povídky Vítr v ohradě - motivy války, smrti, rozklad lidského nitra
  
Ladislav Klíma (1878–1928) 
–	zájem o filozofii, neschopen existenčně pevně zakotvit, život v bídě, alkoholismus
–	filozofické dílo Svět jako vědomí nic – vliv Berkeleyova subjektivního idealismu, Schopenhauerova pesimismu a Nietzscheho učení o nadčlověku, vůli k moci;
–	próza – Velký román I. – III. (torzo) – o cestě člověka k božství na zemi; novela Slavná Nemesis – o touze poznat tajemství života a smrti
 
dalšími expresionisty jsou např. Richard Weiner,

Jan Weis (zakladatel české science – fiction) 
 Josef Váchal aj.

  3)Demokratický proud:

Karel Poláček 
(1892–1944)  
prozaik (kritik a humorista), novinář (Lidové noviny)
★ Rychnov nad Kněžnou, z židovské kupecké rodiny ⇨ zájem o malé město a život
českých Židů; r. 1914 na frontě; za okupace zahynul v koncentračním táboře Osvětim
novinář–v  redakci Lidových novin; psal soudničky a sloupky - vtipně glosoval události; postřeh a úspornost výrazu
próza–satirický obraz českého maloměšťáka v období kolem 1. světové války – maloměšťáctví ohrožuje lidstvo (není směšné, ale nebezpečné)
–	román Muži v ofsajdu – o osudech otce a syna Habáskových – stoupenci žižkovské Viktorky a pana Načeradce, majitele obchodu, přívržence Slávie; psychologie a vášnivost klubových fanoušků
–	román Hostinec U kamenného stolu – humoristická próza o venkovských lázních, letních hostech; za okupace vyšel pod jménem malíře Vlastimila Rady
–	román Dům na předměstí – společenská kritika a satira – o majiteli činžovního domu (hrůzovláda i ve vlastní rodině) a nájemnících
–	románová pentalogie Okresní město, Hrdinové táhnou do boje, Podzemní město, Vyprodáno (5. díl je nezvěstný) – vrchol tvorby; obraz provinciálního města před 1. světovou válkou, Poláčkovo rodiště, maloměstský svět; bez ústředního hrdiny; množství figurek – obchodník Štědrý, synové Kamil (obch. příručí), montér Viktor (opovrhovaný), nejmladší Jaroslav (zhýčkaný student), žebrák Chleboun, poslanec Fábera aj.
	–	podstata maloměšťáctví: strnulost života, gesta a opakované fráze, malichernost, banalita, nuda a prázdnota; změna a rozruch způsobila válka – vliv na učitele Krále ⇨ pocit pýchy, moci; surový správce chudobince Wagenknecht – postrach vojáků; zákopový život
	–	forma: publicistické prvky, charakterizační funkce jazyka: stereotypní opakování slov, formulí, komika s tragikou
	–	varování: duševní lhostejnost maloměšťáka je nejvhodnější pro totalitní systém
–	Bylo nás pět – úsměvná próza (vznik za protektorátu, vydáno posmrtně) – svět maloměsta viděný očima dětí – 5 členná klukovská parta: vypravěč Péťa Bajza (autor), Bejval Antonín, Jirsák Čeněk, Éda Kemlink, Zilvar z chudobince; pes Pajda
–	svět dospělých – rodina obchodníka, lékárna, chudobinec
–	situační komika (dobrodružství, ”vynálezy”, klukovské boje, střetnutí se sousedy) a slovní humor
–	jazyk: spojení zcela spisovných, až knižních výrazů – vliv školy a řeči dospělých (pravil, jelikož, odvětil) se slovy expresivními (kulit vočadla), nářečními (nýčko, prauda) a z obecné češtiny (abysem, dolejzá)
 
Poláčkův přínos:
📫	umění zobrazit typ malého českého tyrana
📫	přesně odpozorované detaily chování, psychologie i jazyka maloměšťáka
📫	jazyková, situační a charakterová komika přechází z humorné polohy v pranýřující satiru ⇨ kritika maloměšťáctví
  
Eduard Bass 
(1888–1946)  
novinář, reportér, prozaik humorista, dramatik, kabaretiér
★ Praha, znalec její historie; zpěvák, konferenciér, textař v literárním kabaretu Červená sedma, fejetonista, redaktor Lidových novin
–	publicistická tvorba, např. veršované Rozhlásky, fejetony, reportáže, sloupky (Kázáníčka) ⇨ všestranný rozhled, postřeh, smysl pro humor a pravdu ⇨ vliv na literární tvorbu (poutavý vypravěč, cit pro jazyk)
 		”Svou čest mám v novinách,
		svou čest mám při knize,
		já mohu vize mít, však nikdy provize”
 –	pro děti – Klapzubova jedenáctka – fotbalové mužstvo synů českého chalupníka, které se proslavilo ve světě – touha získat svět poctivostí a důvtipem
–	vrchol tvorby – román z cirkusového prostředí – Cirkus Humberto
–	ústřední postava – Vašek, syn jihočeského zedníka, jde všemi stupni výcviku v manéži (bystrý, schopný, ctižádostivý), rychlá kariéra, sňatek s dcerou ředitele cirkusu Berwitze, pak ředitelem cirkusu = doba největší slávy; autorova zasvěcená znalost prostředí (exotika i těžká dřina);
–	záměr: důvěra v českého člověka; jeho schopnosti, inteligence; úspěšnost v cizině
–	novely Lidé z maringotek – satirický dekameron – milostné příběhy, rámcová próza
vliv postupů avantgardy, zvl. moderní poezie (metoda asociace, lyričnost, obraznost)

Katolická próza:

Jakub Deml (1878–1961)  
– básník, prozaik, publicista, překladatel, katolický kněz, přítel Březinův a Holanův; vliv spiritualismu a existencialismu
–	cyklus Šlépěje (26 svazků z let 1917–1941) – forma deníkových záznamů
–	prózy Hrad smrti, Tanec smrti – pocity úzkosti z ohrožení, smrti, děsivé vize
–	básně v próze Moji přátelé – lyrismus a imaginace; lyrický hrdina (podobný hrdinům legend) hlásá život v pokoře, oslovuje květiny, trávy, stromy (obdiv přírodě) – využití symboliky květin ⇨ asociace s mnohotvárností světa; v podobenství zosobněné přírody se dotýká tajemných a složitých projevů lidského života, jehož podstatou je láska
	”Bodláku, furiante, buď zdráv!
	Co si má počít láska zhrzená? –
	Vlčí máku, ... já doufám, věřím. Abyste více viděl?
	Abych mohl více milovati.”
–	citovost, patos, zvolání, otázky, apostrofy, naléhavé výzvy
 
Jaroslav Durych (1886–1962)  
– historická imaginativní próza, obdiv k baroku; lékař, publicista
–	novela Sedmikráska – milostný příběh s prvky symbolismu; oslava chudoby jako zdroje čistoty, prostoty, něžnosti; prolíná se pozemské a nadpozemské (”věčná láska”), styl reálný i lyrickosymbolický
–	téma ”bloudění” = cesta ke katolictví – román Bloudění (tzv. ”větší valdštejnská trilogie”) – z období baroka, od Bílé hory po Valdštejnovu smrt; hrůzy 30leté války, ospravedlnění rekatolizace; osudy českého protestanta Jiříka a španělské katoličky Anděly; kontrastnost, dramatický spád, jazyková dokonalost
–	tři povídky Rekviem (tzv. ”menší valdštejnská trilogie”)
–	nový typ historické prózy – barvitý obraz doby, metaforičnost, dějová sevřenost (zkratka, náznak), rytmizovaná próza
 
Jan Čep (1902–1974)  
 -	prozaik, esejista, překladatel
–	např. soubory povídek Zeměžluč, Letnice, Děravý plášť – motiv hledání domova jako ztraceného ráje; reálná i symbolická rovina obrazů, lyričnost, bohatá souvětí, paralelismus
 
6)Společenská próza:  
–	vliv kritickorealistických tendencí, zájem o osudy a proměny jednotlivce; často socialistickorealistická orientace autorů (teoretik Bedřich Václavek, Kurt Konrad ): socialistický realismus měl být syntézou proletářské a avantgardní literatury, cílem zobrazení současný svět a revoluční perspektiva; vzor sovětské literatury, zvl. Maxima Gorkého
 
 Ivan Olbracht (1882–1952)   
prozaik (sociální tematika) levicově orientovaný politik, publicista, syn Antala Staška
★ Semily, po studiích novinářská a politická činnost, 1920 v Rusku (reportáže Obrazy ze soudobého Ruska), vězněn (próza s prvky reportáže Zamřížované zrcadlo)
Dílo
 a)	tvorba předválečná a v 20. letech
–	povídky O zlých samotářích – vyděděnci společnosti, osamělí jedinci v odboji proti nespravedlivosti (tulák, kočovník, komediant); živí se způsobem společensky neuznávaným; individualisté proti své vůli, touha po svobodě (např. povídka Bratr Žak)
–	psychologický román Žalář nejtemnější – o chorobné žárlivosti a sobectví slepce (komisař Mach), ztráta kontaktu se světem, nedůvěra k nejbližším, tyranství ⇨ kritika měšťáckého individualismu
–	román Podivné přátelství herce Jesenia – konfrontace dvou herců – Jan Veselý × Jiří Jesenius; kontrast romantické a realistické koncepce
–	román Anna proletářka – obraz politické situace 20. let, revoluční dělnické hnutí (schematismus)
 
b)	30. léta
–	zájem o Podkarpatskou Rus ⇨ civilizací nedotčená krásná země, prastarý vztah lidí k přírodě
–	reportáže Země beze jména, rozšířeny pod názvem Hory a staletí
–	baladický román Nikola Šuhaj loupežník – z konce světové války a poválečných let; vesnice Koločava;
	– 2 dějová pásma – vlastní příběh Nikolův (skutečnost) a mýtus (nezranitelnost);
	– Nikola – válečný zběh, odbojník proti křivdě a bídě (zbojník); ztělesnění touhy lidí po svobodě (v očích venkovanů přerůstá v bájeslovnou přírodní sílu)
	– charakteristika kraje, země – krásná, ale nešťastná (zaostalost); pověrčivost; osud Nikoly, jeho bratra Jury a ženy Eržiky = osud celého kraje; scény ze života Židů; vojsko, četníci
	– osobitá kompozice: propojení legendy se skutečností, prolínání lyrické a epické roviny, přírodní scenérie, psychologie postav; postupy reportážní i prvky lidové slovesnosti
	– básnický jazyk – zvláštní slovní spojení (mléčná vůně Koločavy, tma tvrdá jako kamení), úspornost výrazu, obrazný jazyk i archaické a knižní prostředky, biblické výrazy, hebrejská slova
–	soubor 3 povídek Golet v údolí (golet = židovská osada) – svět ortodoxních Židů (povídka O smutných očích Hany Karadžičové)
 
c)	pro mládež
 –	Biblické příběhy – převyprávění příběhů Starého zákona, Ze starých letopisů (o české minulosti), O mudrci Bidpajovi a jeho zvířátkách (staroindické bajky)
 Olbrachtův přínos:
❑	vytříbený básnický styl a jazyk prózy, vypravěčské umění

Marie Majerová (1882–1967)   
představitelka meziválečné sociální prózy a socialistického realismu
★ Úvaly u Prahy, dětství na Kladně, redaktorka Rudého práva, politická činnost
 
–	první povídky – individuální osudy žen, např. Panenství; vliv anarchismu v románě Náměstí republiky (v pařížském prostředí); proletářská literatura – román Nejkrásnější svět – obraz politických událostí 20. let; utopický román Přehrada – vidina změny společnosti, využití avantgardních postupů;
–	román Siréna – kronika několika generací dělnické rodiny Hudců, (Hudec vynálezce, Pepek frajer a Hudcovka, Hudec policajt); důvěrná znalost hornického a hutnického prostředí, obraz přeměny zemědělského Kladenska v průmyslovou oblast; využití různých žánrových postupů (kronikářský záznam, dopis, deník, novinářské zprávy); časové přeskoky, střídání vypravěčů, prolínání několika dějových pásem
– 	jazyk – kladenské nářečí, odborné termíny hornické a hutnické, rčení, přísloví (Hudcovka)
–	vrchol tvorby – Havířská balada – příběh Rudly Hudce (vedlejší postava Sirény, syn Hudcovky) – pracuje jako horník v cizině; obraz hornické bídy – baladická stylizace dějově sevřené novely; 3 kapitoly stylisticky odlišené (střídání vypravěčů, zvláštní dialog, využití vnitřního monologu)

Karel Nový (1890–1980)  
prozaik, novinář
★ Benešov u Prahy
–	románová trilogie Železný kruh – z venkovského proletářského prostředí (dělníci kamenolomu, chalupníci, žebráci) – hledání svobody (= roztrhnout kruh bídy, ponižování a válečných útrap)
–	novela Chceme žít – Benešovsko, období hospodářské krize, nezaměstnanost a bída, stávky; příběh lásky švadleny Magdaleny a dělníka Josefa ⇨ tuláci, dno společnosti, tragický závěr: průvod nezaměstnaných zahnán střelbou
–	Plamen a vítr – románová kronika Benešova, autobiografické prvky; román Sarajevský atentát – historie vzniku 1. světové války

Marie Pujmanová (1893–1958)   
meziválečná sociální a psychologická próza
★ Praha, vzdělané měšťanské prostředí ⇨ vzpomínková próza o harmonickém životě Pod křídly;
–	povídka Pacientka doktora Hegla – proti maloměšťácké morálce, za práva svobodné matky
–	románová trilogie Lidé na křižovatce, Hra s ohněm, Život proti smrti
–	obraz dvojího prostředí: dělnické v Úlech (= Baťův Zlín) – Ondřej Urban, Halačka, továrník Kazmar, a intelektuální v Praze – pokroková inteligence, rodina advokáta Gamzy;
–	časové období: od 20. let do konce 2. světové války;
–	nejzdařilejší 1. díl – promyšlená kompozice, vnitřní svět a vývoj postav; 2. díl – lipský proces, obd. od nástupu fašismu v Něm. do okupace Československa; 3. díl – domácí odboj české inteligence (Helenka Skřivánková, dcera Gamzova) a zahraniční odboj (Ondřej v Sovětském svazu) – tendenčnost, schematismus
–	moderní styl, využití nevlastní přímé řeči, vnitřního monologu a polopřímé řeči
–	za okupace – povídka Předtucha – obraz psychologie dospívajících; střetnutí zájmů rodičů a dětí; odraz atmosféry nacistické okupace (symbolický význam)
–	novela Sestra Alena – z lékařského prostředí (rehabilitační ústav)
–	poezie – verše o Praze – Vyznání lásky, Praha, lyrickoepická skladba Paní Curierová aj.

7)Rualisté: 
 (z lat. ruralis = venkovský) - oslava venkova, přírody; idylický vztah k půdě, mýtizace selství;
  
Josef Knap (1900–1973)
–	formuloval umělecký program ruralistů
–	selský román Réva na zdi s motivem lásky, román Muži a hory – ze slovenských hor, o životě pastevců, román Puszta – z Podkarpatské Rusi osídlené českými hospodáři, román Cizinec – tragický příběh hospodáře ztroskotance
 
 František Křelina (1903–1976)  
básník a prozaik, v 50. letech politickým vězněm, po propuštění a rehabilitaci dělníkem
 –	básnické sbírky Půlnoční svítání, Předjitřní tma, Plaché světlo – výraz odcizení člověka v moderní době lži a přetvářky; východisko – návrat k selské půdě a víře = jediná jistota mravních hodnot
–	román Hubená léta – hospodářská krize v Podještědí, bída, mravní rozvrat, překonávání obětí láskou a zbožností; návrat dvojice Josefa a Boženy Holajových k půdě (dědictví)
–	volná trilogie Hlas v poušti, Puklý chrám, Bábel – z Podještědí; kontrast čistého venkova a zkaženého města
 
další autoři ruralisté: Václav Prokůpek (román Ve stínu hor, Ztracená země),
 
 8)Psychologická próza:
vliv Sigmunda Freuda (pojetí podvědomí, psychoanalýza), zaměření na nitro člověka, osudovou orientaci a patologické jevy
 
 Jaroslav Havlíček (1896–1943)  
–	zájem o postavy rozvrácené patologickými vlastnostmi a osudem; degenerace měšťácké společnosti
–	román Petrolejové lampy – prostředí úpadku, příběh ženy, která přes hmotné zajištění a dobrou povahu nenachází štěstí v manželství
–	román Neviditelný – psychologická analýza příslušníka horních vrstev společnosti; kariéra chudého člověka (cesta k moci a majetku), děsivé scény halucinačního šílenství strýce z bohaté rodiny Hajnů (představa neviditelnosti)
–	román Helimadoe – název sestaven ze začátečních písmen jmen pěti stárnoucích dcer podivínského venkovského lékaře; postava vypravěče (pacienta)
 
 Egon Hostovský (1908–1973)  
většinu života v diplomatických službách a v dvojím exilu (za 2. světové války, pak po r. 1948); zájem o lidi věčně pronásledované, náměty z židovského prostředí; problematika vykořeněnosti, viny, úzkosti, rozkladu osobnosti; psychologické novely a romány s problematikou samoty, neschopnosti dorozumění:
 –	román Případ profesora Körnera – gymnazijní profesor prožívá hlubokou vnitřní krizi (nevěra manželky, domněnky o vlastní smrtelné nemoci) ⇨ pocit odcizení, ztráty jistot, zoufalství
–	námět z emigrace – Listy z vyhnanství – touha po domově, vztah k novému místu pobytu, román Cizinec hledá byt – pocit vyhnance v USA; v druhém exilu vznikl např. román Nezvěstný – o událostech r. 1948 v Praze

Jarmila Glazarová (1901–1977)  
 –	románová prvotina Roky v kruhu – autobiografická próza, vzpomínky na vlastní harmonické manželství; prostředí slezského městečka
–	psychologický román Vlčí jáma – naopak obraz tyranie v manželství stárnoucí lakomé a egoistické Kláry a mladšího muže Roberta × dojímavý a tragický příběh osiřelé citlivé dívky Jany a jejího citového vztahu k otčímovi
–	román Advent – baladická próza z 30. let – prostředí Beskyd; tragický příběh svobodné matky Františky a jejího syna Metuda; ponižující bezprávné postavení na statku bohatého vdovce, sedláka Podešvy, a děvečky Rozíny; vztahy člověka v touze po majetku zbaveny lidskosti; střetnutí dobra a zla, oslava hluboké mateřské lásky; kompoziční rámec jediné noci (Františka hledá ztraceného syna)
–	publicistická kniha Chudá přadlena – o životě beskydských žen

Václav Řezáč (1901–1956)  
autor psychologických románů (za okupace) a socialistickorealistických próz (po válce)
 –	prvotina – román Větrná setba – autobiografické rysy (vstup do války, morálního rozvratu a bídy; touha po lepším životě)
–	román Slepá ulička – z obd. krize, kontrast vypočítavého továrníka a osudu proletáře
–	román Černé světlo – hl. postava vypravěče – mravně narušený člověk s pocitem méněcennosti ⇨ působí zlo
–	román Svědek – hlavní postava starce, poznamenaného méněcenností – rozpoutává v lidech temné vášně; vítězící dobro ztělesňují mladí lidé
–	román Rozhraní – o vzniku románu; vnitřní morální zrání středoškolského učitele Austa, začínajícího spisovatele; osudy jeho literární postavy (herec Haba) působí na proměnu spisovatelovy povahy
 
všechny tři psychologické romány vznikly za okupace; další Řezáčova tvorba (poválečná) je schematická – romány o osídlování pohraničí (Nástup, Bitva)

Božena Benešová (1873–1936)  
 –	obraz maloměsta, nudný život; hrdinové – mravní soudci maloměsta, nebo mladé dívky, bránící se životnímu stereotypu (sen o plném a zajímavém životě); tragika marné vzpoury, pasivní přizpůsobení
–	povídkový soubor Rouhači a oblouzení
–	psychologická novela Don Pablo, don Pedro a Věra Lukášová – symbolická próza o vnitřním světě a citové výchově mladých × pokrytecký svět dospělých; přátelství a důvěra vede k překonání bolestné a trapné životní zkušenosti
–	románová trilogie Úder, Podzemní plameny, Tragická duha – obraz společenského prostředí a vlivu války na život lidí
 
 Anna Marie Tilschová (1873–1957) 
realistická, až naturalistická a psychologická próza
 –	romány a románové cykly o rozpadávajícím se světě měšťanských tradic: Fany, Stará rodina, Synové, Dědicové
–	z prostředí umělců, vědců, lékařů; psychologická věrohodnost: román Vykoupení – o životě Ant. Slavíčka – konflikt tvůrčí osobnosti a konvenční společnosti
–	román Alma mater – z univerzitního prostředí, Orlí hnízdo – osudy rodiny Mánesů;
–	sociální románová kronika Haldy – válečné hornické Ostravsko – dokumentární svědectví